En vakker morgen satt Gullhår og de tre bjørnene rundt bordet og ventet på oss da vi kom i barnehagen.
Bjørnene ville ut på blåbærtur mens de ventet på at grøten skulle bli litt kaldere, for de er veldig glade i blåbær!
![](https://planetringenbarnehage.no/wp-content/uploads/2024/06/img_0731-1-768x1024.jpg)
![](https://planetringenbarnehage.no/wp-content/uploads/2024/06/img_0726-1-768x1024.jpg)
![](https://planetringenbarnehage.no/wp-content/uploads/2024/06/img_0729-1-847x1024.jpg)
![](https://planetringenbarnehage.no/wp-content/uploads/2024/06/img_0733-1-768x1024.jpg)
![](https://planetringenbarnehage.no/wp-content/uploads/2024/06/img_0732-1-989x1024.jpg)
![](https://planetringenbarnehage.no/wp-content/uploads/2024/06/img_0735-2-1-1024x1021.jpg)
En vakker morgen satt Gullhår og de tre bjørnene rundt bordet og ventet på oss da vi kom i barnehagen.
Bjørnene ville ut på blåbærtur mens de ventet på at grøten skulle bli litt kaldere, for de er veldig glade i blåbær!
En kollega av oss delte begeistret fra et innslag nrk sendte i høst. Hun tenkte på oss som jobber med lyd da hun så Vivi Vassileva og hennes slagverksrigg laget av plastavfall som gir forskjellige lyder. Vi ble så inspirert og har sett og hørt på hennes kunsteriske tilnærming mange ganger.
Barna jakter etter lyder hver dag. Klangen trenger kanskje enda flere materialer for et rikere uttrykk. Kan vi bruke denne som inspirasjon i stjernerommet?
Vi ønsker å invitere familiene inn. Har noen ideer? Erfaringer? Materialer som egner seg som stativ, plastbeholder, blomsterpotte med hull eller annet egnet material som egner seg til lyd?
https://www.instagram.com/reel/CzOpC61IOmw/?igsh=NTYzOWQzNmJjMA==
«Se her» sa et av barna og holdt et lite speil under nesa.
Jeg så på henne og hun smilte.
Hun så på meg med øyne som strålte av sin oppdagelse, ikke direkte, men gjennom speilet.
Et annet barn ville være med og kom smilende med et speil i hånden.
Hun la også speilet under nesa.
De så på seg selv i speilene sine og lo før de begynte å gå rundt i rommet.
«Æ ser taket» sa den ene mens de gikk sammen, med nesen og blikket ned i speilene sine.
De stoppet foran et tredje barn.
«Æ ser magen din, og ansiktet ditt» sa den ene.
Han så ned på kroppen sin, pekte på magen og sa: «Der e magen».
Speilets gjenklang.
Når det daler ned store filler av snø, fylles vi av nye idéer og inspirasjon til leken. Skøytebanen brøytes av ivrige arbeidere med skjær og kasser omdannet til snøskuffer. Snøskuffene lager stier og veier i snøen, og skøyteløperne følger svingete veier og vegkryss.
Akebakken har fått seg nytt hopp, og det siktes, planlegges og diskuteres hvordan man kan få mest mulig fart og svev.
Plutselig snør det så mye at vi nesten ikke kan se hverandre over skøytebanen, og alle Uglebarna blir om til snømenn!
Fra snøhaugen bak skøytebanen ble det hoppeplass, som vi bestemte oss for å fylle med snø for å lage en mykere landing.
I Ugletårnet er vi så tett på naturen at alle skifter får stor betydning for vårt rom ute og vår hverdag. Vi lar oss forundre og begeistre av endringene, og mulighetene de gir!